I tidligere afsnit.
Walter var vores førende kvantefysiker. Han skabte en takyonaccelerator.
Tiden holder op med at eksistere.
Stark har tilbudt mig et job i GD.
Du har 15 sekunder til at se artefaktet. Det kommer fra Jorden.
Kom nu, Carl. Jeg må vide det.
- Hvad er det? - Det får du at vide en dag.
Vil du være parat?
Samtlige forbindelser til robotkøretøjerne er aktive.
- Angiv tid og dato. - 09.27, 3. oktober 2006.
Vi tager en prøvekøretur.
- Allison Blake. - Jack Carter. Hvad så?
- Blodtrykket stiger. - På grund af min dragt?
Nej, Nathan forsøger at slippe for at være nævning fordi han er forsker.
Det lyder som ham. Han er i sektion 5 og overser en stor test.
- Hvad for en test? - Går du op i det?
Nej, jeg snakker bare.
Jeg er parat.
Åbn døren.
Køretøjet er relativt tæt på.
- Kernetemperatur og stråling konstant. - Fortsæt.
Fotonboret startes.
Robotten er ekstremt nær.
Stadig ingen reaktion fra artefaktet.
Sandhedens øjeblik.
- Hvad var det? - Det ved jeg ikke.
- Hvad sker der derinde? - Systemerne er ude af funktion.
- Så få dem til at fungere! - Jeg forsøger.
Åh, gud.
TESLA SKOLEAFSLUTNING
TILLYKKE, AFGANGSKLASSE
- Godmorgen. Jack. - Godmorgen, Sarah.
- Klokken er syv. - Ja... ti minutter til.
Det sagde du for ti minutter siden. Og ti minutter før det.
Nu skal du op. Det er en stor dag i dag.
Alle dage er store. Jeg behøver ti minutter til.
Nogen vil ikke tackle virkeligheden.
Nej. Jeg er tilfreds med min virkelighed.
Men jeg vil ikke have, at den bliver forandret.
Det er lidt sent for det, ikke?
- Jeg kan lide tingene, som de er nu. - Er det ikke fornægtelse?
Og det kommer fra dig. "Kevin bør ikke spille fodbold".
Jeg var bare en ansvarsfuld forælder.
Det var uden tacklinger, mellem to skoler, og jeg var træner!
Ti nu stille. Giv mig badekåben.
Hjemme havde jeg et rigtigt brusebad, ikke et sonisk bombardement.
- Jeg savner at mærke rigtigt vand. - Dit hus går ikke ned, hvis du flytter.
Det er sandt.
Det hørte jeg godt.
- Åh, gud! - Hvad?
- Du er kæmpestor! - Tak skal du have.
Nej... Jeg må udbygge bunkeren.
- Er der tvillinger i din familie? - Er der hårtab hos mændene i din?
Du... Alvorligt talt.
Du har aldrig nogensinde været smukkere.
Der reddede du dig lige.
- Godmorgen. - Hej.
- Hvedegræsjuice, tak. - Er mit hår...
Lige meget.
Skær ned på koffeinen.
Ja, når du holder op med at drikke græsplænen.
Er du klar til den store dag?
Nej. Er du?
Nej, slet ikke.
Ved I, hvad gør I med ultralyd?
Ja, det skal være en overraskelse. Så er det mere interessant.
Livet er allerede så interessant her.
- Jeg tror, at du fornægter ting. - Det sagde Allie også.
Vi er kloge...
Ja, det stemmer.
Zoe.
- Det kommer til at gå rigtig godt. - Tak.
I lige måde.
AFGANGSKLASSEN ÅR 2010
Tak til vores næstbedste elev.
Nu har jeg fornøjelsen af at præsentere den bedste elev år 2010.
Zoe Carter!
Ingen er mere overrasket end jeg over, at jeg står her i dag.
Bortset fra min far.
Da jeg kom til Eureka for fire år siden, sad jeg i en politibil.
Heldigvis kørte min far, og selvfølgelig nægtede han at spørge om vej.
Ellers var vi sikkert kommet frem. Da jeg kom hertil, var jeg på vej hjem.
Ironisk nok førte bilulykken til, at jeg fandt et.
Tak fordi I har troet på mig. Tak fordi I bød os velkommen her.
Jeg lover at bidrage. Og ikke sprænge verden i luften, hvis I ikke gør det.
Mine damer og herrer. Jeg præsenterer afgangsklassen år 2010.
- Hvordan gik det for mig? - Ikke dårligt for en gal professor.
Jeg er ked af at gå glip af festen, men jeg må arbejde.
- Du er bange for, hvad chefen vil sige. - Nej, ham har jeg i min hule hånd.
Vi ses. Hej.
- Tillykke, Zoe. - Tak.
Jeg skal hen på politistationen. Nogen må jo være der.
Jeg er ked af, at din mor ikke er her.
Tak fordi du kom. I kommer vel til festen?
- Med fuld fart. - Men med tøj på?
Man ved aldrig.
- Hej, Kevin. - God tale, søs.
- Min undervisning hjalp. - Lh, ja.
- Tillykke. - Tak.
Jeg tager med Wendy og Pilar. Vi ses der.
- Hej. - Tillykke. Værsgo.
- College bliver lettere, ikke? - Nej, bare dyrere.
Ja...
Det er ikke miljømæssigt korrekt, men jeg savner jeepen.
Næste gang ignorerer du ikke tornadoadvarslen.
- Kunne du mærke det? - Ja. Var det et jordskælv?
Nej, det tror jeg ikke.
- Jack Carter. - Allison Carter.
- Det er Jo. - Fargo.
- Hvis laboratorium? - Sektion 5?
- Jeg kommer. - Vi er på vej.
- En dag. Er det for meget at bede om? - Måske i morgen.
Sensorerne fandt fremmede partikler samt noget nyt inde i kontrolområdet.
- Hvad? - Noget organisk, men vi har intet set.
- Er der nogen andre derinde? - Jeg ved det ikke.
- Er du ikke sikker? - Måske skal vi vente.
- Nej, der kan være nogen derinde. - Vær forsigtig.
Vi er mest forsigtigest. Hvad? Jeg ved, det ikke er et ord!
- Jeg kan ikke lide det her. - Bange for transdimensionel stråling?
I tager computerne. Bishop, følg med mig.
Jo, tag korridoren.
Jo...
Åh, gud.
- Han venter på os. - Hvad sagde han?
Vi fandt et lig inde i væggen i sektion 5. Han blev urolig.
- Sarkasme, agent Carter? - Måske, sherif Carter.
- Er I ikke trætte af det med Carter? - Nej. Ikke endnu.
- Hej, dr. Deacon. - Hej.
Beklager at I måtte forlade Zoes fest. Kunne kroppen identificeres?
Det bliver ikke så let.
Det underlige var, at laboratoriet var tomt, og så blev liget fundet.
Den her krop er bare dukket op.
Okay. Vi forsøger at afgøre, hvor den kom fra.
Dr. Deacon. Har du det godt?
Ja. Skalpel.
Knoglerne er skøre.
Brystet viser store vævsskader. Organerne er stort set gået i opløsning.
- Vi tager en vævsprøve. - Jeg vil have rødt kød.
- Det er helt forkert. - Tørret kød.
- Jeg tror, at jeg fik bræk i munden. - Vi forsøger at koncentrere os.
- Det ser ikke godt ud. - Hvad har I?
Hun blev udsat for en intensiv strålingsdosis.
- Hvilken slags stråling? - Fremmede partikler.
Det bliver meget svært at finde en intakt dna-prøve.
Det er de samme partikler som da Carlson gik ind i artefaktkammeret.
Det er umuligt. Vi udførte alle prøver.
Ingen tegn på indtrængen.
Men strålingen øgedes, inden vi fandt liget. Der er kun en kilde.
Artefaktet.
Okay.
- Man må da kunne identificere den. - Den er alt for forvansket.
Kim! Hun har jo udviklet et rekonstruktionsprogram for dna.
- Næppe. - Det skaber dna-tråde fra prøver.
Men det er helt nyt.
Hvis hun samler brikkerne, kan vi genskabe kroppen på celleniveau.
- Hvad? Jeg lærer ting. - Vi taler med hende.
Jeg lærer ting!
Du må identificere liget fra sektion 5.
- Hvad er der sket? - Det vil vi vide.
- Det er langt ude og måske umuligt... - Alt er muligt.
- Jeg skal modificere softwaren. - Fint.
Tag tilbage til festen. Vi ringer, hvis vi finder noget.
Okay!
- Hvorfor siger du det? - Hvad? Jeg var høflig!
- Hvad er der? - Jeg er bare urolig for det her.
Bare rolig. Jeg finder sikkert frem til noget.
TILLYKKE, AFGANGSKLASSE ÅR 2010
En Newton Appletini, en virgin Margaret Mead, for du er i tjeneste.
"Mead" er mjød. Vand, gær, honning?
Hvorfor besvære sig?
Ja, godt at se jer! Utroligt.
Jeg arbejder ikke for Konsortiet mere. Du må komme med noget bedre.
Vent her.
Nej.
Er du uskadt?
- Hvad skete der? - Den kom ud af den blå luft.
- Den dukkede bare op. - Bliv her et øjeblik.
Carter... Den her bil blev da knust af en tornado?
For næsten et halvt år siden.
Sikkerhedsmærket er tre år gammelt.
- De må ikke være der... - Hvad er det?
Umuligt.
Hvilket deja-vu.
Det er samme udstyr, som vi brugte ved første tidsanomali.
Analysen er ikke klar, men det ligner en kvanteinstabilitet.
- Som med Walter Perkins tidsmaskine? - Takyonaccele...
- Accelerator. - Det var længe siden.
- Er det her det samme? - Nej.
Walters maskine har været låst inde i fire år.
- Kan han have bygget en ny? - Han sidder i husarrest.
Selv med nyt udstyr kunne han ikke gøre det igen.
- Især ikke i hans tilstand. - Måske ved han, hvad det er.
- Det er værd at undersøge. - Spild af tid.
Ring hvis du får en bedre idé.
Vil du have noget? Kaffe, te, Red Bull?
Nej, tak, Walter. Jeg er her i arbejdsøjemed.
- Ved du ikke, det er uhøfligt at stirre? - Undskyld.
- Det er lidt forvirrende. - Jeg er byens eneste 40-årige teenager.
Tal ikke med mig om forvirring.
Walter... Der er sket underlige ting i byen.
Du tror, at en tidsanomali ligger bag.
- Ja. - Som jeg har noget at gøre med.
Desværre var det ikke mig.
Jeg sidder i husarrest. Tidsstabilisatoren stopper foryngringen.
Men hvis jeg går ud, bliver den slukket.
- Jeg vil ikke havne i en ble. - Har du ikke gang i nogle biprojekter?
Det seneste kostede mig min familie.
Susan var forstående når det gjaldt kloningen-
- men ingen kvinde vil være gift med en 16-årig.
Det er lidt klamt. Og desuden ulovligt.
Jeg må ikke have nogen teknik, der er højere end kategori 2.
Jeg fik dispensation for min XBox. Det er kun en 360!
Hvem ud over dig kan skabe sådan noget?
Alle, der kan kvantefysik, og har adgang til acceleratoren.
- Hvor længe skal jeg blive? - Har du en hot date?
- Jeg dater. - Okay.
- Det gør jeg. - Jeg tror dig.
- Nej, det gør jeg ikke. - Det ved jeg godt.
Jeg er næsten færdig, hvis du vil gå.
- Noget held? - Ikke i kærlighed.
Spørg ikke.
Scanningen er færdig. Dna rekonstrueres.
- Hvad er det? - Jeg ved ikke, det virker skævt.
- Det her ser forvrænget ud. - Det ser godt ud. Det tager tid.
Måske. Prøv at justere algoritmernes basepar.
- Det vil tage længere tid. - Stol på mig.
- Det gør jeg. - Godt.
Jeg ved ikke, hvad jeg ville gøre uden dig.
RESULTAT OM CA. 38 TIMER
RESULTAT OM CA. 1,2 TIME
Det kan umuligt være Walter.
Her er listen over kvantefysikere der har adgang til sektion 5.
- Forhåbentlig kan mistænkte begrænses. - Det kan man sige.
- Hvor mange? - Se selv.
Jøsses.
Bare mindre fremgang.
- Hvordan gik det med Walter? - Det var ikke ham.
- Er du sikker? - Stensikker.
Men jeg har en liste over mulige gerningsmænd.
- Hvor mange gælder det? - Foruden Walter: To.
- En af dem er Nathan Stark. - Han rejste for 4 år siden. Den anden?
Kim! Hvad er der?
Jeg har noget at vise jer.
Det må være en fejl. Kan prøven være forurenet?
Jeg har tjekket. Ingen fejl.
- Det her er helt klart... - Dig.
Men det vidste du, Henry.
Henry?
Det var det andet navn på listen.
Hvad har du gjort, Henry?
Kroppen som vi fandt, den der krop, er altså dig?
- Det er mig. - Du døde for fire år siden.
- Åbenbart. - Men du står jo her nu!
Henry kan have ændret ulykkens resultat ved hjælp af Walters maskine.
- Henry? - Jeg mistede dig til Jason.
Men vi fik en ny chance.
Jeg kunne ikke slippe dig.
De...
De kunne ikke identificere liget, så jeg blev kaldt ind for at forsøge...
Det tog... flere dage.
Så du brugte takyonacceleratoren til at forandre historien?
- Du tog Starks job for at få adgang. - Det var den eneste udvej.
- Nathan kendte jo til risiciene. - Hvilke risici?
At skabe et paradoks.
En anden tidslinje med et andet resultat.
Vi ser to virkeligheder, som kolliderer.
De konkurrerer om samme rumtidkontinuum.
- Et hvor du døde. - Og et hvor jeg overlevede.
- Så lever vi i en forkert tidslinje. - Ja.
Intet fra de sidste fire år skulle være sket.
Men det her er livet nu.
Vores liv. Vil du have, at jeg forandrer det?
Du må løse det her.
- Ellers kan det blive endnu værre. - Eller udjævnes.
- Vil du tage den chance? - Det har jeg allerede gjort.
Det er den mest naturlige ting i verden. Man skal bare slappe af.
Stol på mig.
Jeg stoler på dig. Men idéen giver mig kuldegysninger.
Lupo.
Hvad så du?
Hvor?
Hvad pokker var det?
Det er bare begyndelsen.
- Hvor blev det fundet? - I væggen ved artefaktet.
- Og det er Kim Deacon? - Ja. Kan vi tale om mor nu?
Tiden er gået.
Når jeg knipser med fingrene vågner du og kan ikke huske, hvad vi har sagt.
En, to...
- Tre! ...så jeg kan ikke hypnotiseres.
Ja, Fargo. Vi må arbejde videre.
Nogle skader? Godt, vi arbejder på det.
Kan du huske tornadoen, der tog Jeepen? Den er dukket op på Main Street.
- Henry må stoppe det her. - Ja, men han vil ikke.
- Men der er en person, som kan. - Jeg ringer.
- Dr. Stark. - Ja, Marla?
Allison Carter. Hun siger. At det haster.
Det bliver interessant.
Allison, hvilken overraskelse.
- Er du okay? - Jeg vil ikke have ham her.
Det vil jeg heller ikke, men universet revner.
Nej.
Jeg vil ikke have, at han skal ordne det.
Det er egoistisk, men jeg elsker vores liv.
- Jeg elsker barnet. - Ja. Det gør jeg også.
Der kan man bare se. Det er jo parret Carter.
Og den kommende Carter. Det klæder dig at være gravid.
Ja, det gør det.
Hej, sherif. Er du parat til at redde verden?
Er du parat?
Nej.
Jeg blev fyret, fordi jeg var uforsigtig med artefaktet. Men...
...Henry må lege med vores rumtidkontinuum?
Vi vidste intet før bagefter.
Ved du, at det var et retorisk spørgsmål?
- Jeg forstår det nu. - Hvad er det her?
Noget rod.
Tiden skal være noget fast.
En lige linje.
Man begynder her og slutter her. Og oplever alt i logisk rækkefølge.
Henry gik tilbage og ændrede historien.
Han skabte et paradoks. En adskilt og anderledes tidslinje.
- Det ved vi. Hvad gør vi ved det? - Det må gøres om.
Vi skal stoppe Henry fra at redde Kim og dermed slette den her tidslinje.
- Hvordan gør vi det? - Nogen må rejse tilbage.
Nogen?
Okay.
Mig.
Så er det afgjort.
- Tak for hjælpen. - Alle fortjener en chance mere.
Du havde ret. Det er skønt.
Jeg er glad for, at du skiftede mening. Det tog fire år, inden du klædte dig af.
Altså udendørs.
Hvorfor skiftede du mening?
Jeg vidste, at det var tid.
Du fandt mig.
Det er et stort glaskontor. Det var ikke svært.
Hørte du, hvad der skete i byen?
Jeg troede, at jeg kunne ordne det.
- Men det kan jeg ikke. - Du må have kendt til risikoen.
- Du ville ikke sige det. - Jeg håbede på at slippe.
Du ved, at der kun er én løsning?
Jeg klarede dårlig nok at miste dig første gang.
Jeg kan ikke... Jeg kan ikke gøre det igen.
Det handler ikke bare om dig. Eller mig.
- Jeg kan ikke. - Du skal du.
- Nå? - Jeg arbejder på det.
- Arbejd hurtigere. - Vil du gerne prøve?
Sherif?
- Alle algoritmer stemmer. Hvad er galt? - Overser du noget?
- Jeg overset intet. - Jo.
- Det her. - Hvad er det?
Fragmentet som jeg tog fra artefaktet.
For fire år siden. Ved du noget mere?
Det eksisterer uden for vores rumtidkontinuum.
- Ingen sædvanlige regler gælder. - For os ikke-astrofysiker?
Hvis Big Bang vor et flystyrt var artefaktet den sorte boks.
Teknikken ligger lysår foran vores, men er flere milliarder år gammel.
Lige nu er det umuligt at rejse i tiden.
Men at overføre en bevidsthed fra et tidsplan til et andet...
...er ikke. - Tanken rejser tilbage i tiden?
- Mere eller mindre. - Skal vi gøre det igen?
Du skal gøre det igen.
- Jeg overlader det her til dig, Nathan. - Det var ingen god plan.
- Hvor skal du hen? - Jeg skal sige farvel.
Henry kan have ret. Det kan udjævne sig og alt forbliver som det er.
Henry ved, at det ikke går.
Er du slet ikke bange for at miste mig?
Miste os?
Hør her.
Hverken tid, rum eller noget andet kan forhindre, at vi får hinanden.
Det må du have tillid til.
Selv med den her viden ville jeg gøre det om igen.
Det ved jeg godt.
Vi har ikke mere tid.
Godmorgen. Sherif Carter.
- Godmorgen, Sarah. - Din stemme lyder lidt underlig.
- Er alt som det skal være? - Hvad dag er det?
Tirsdag 3. oktober 2006.
Zoe.
Slap af. Jeg studerede hos Pilar, og jeg faldt i søvn...
- Okay, nu er jeg bange. - Jeg er bare glad for, at du er hjemme.
Får jeg ikke stuearrest til jeg er 30?
Nej. Ikke i dag.
Godt.
Zoe!
Hør...
Jeg ved ikke, hvordan det her slutter. Måske kan jeg ikke huske det.
Du skal vide, at jeg altid støtter dig.
Okay.
- Er alt som det skal være? - Det ordner sig.
- Godmorgen, Nathan. - Godmorgen, Beverly.
- Har du noget til mig? - Ja.
Evalueringen af de ansatte er klar.
Dr. Stark. Alle venter i sektion 5.
Den store test?
Undskyld mig.
- Hvad er der, Carter? - Jeg leder efter Henry.
- Jeg har ikke set ham. Er alt i orden? - Ja.
- Du! Du ser godt ud. - Tak.
Samtlige forbindelser til robotkøretøjerne er aktive.
- Angiv tid og dato. - 09.27, 3. oktober 2006.
Vi tager en prøvekøretur.
Jack! Hvad laver du her?
Stopper dig.
Køretøjet er relativt tæt på.
- Fortsæt. - Fotonboret startes.
Du kan ikke gøre det her.
Flyt dig!
- Hvis du gør det, revner verden. - Jeg kan ikke slippe hende.
Det ved jeg!
Sandhedens øjeblik.
- Det er derfor, jeg er her. - Jack! Jag må redde hende.
Du går ikke. Det forandrer alt.
- Hvad sker der? - Systemerne er ude af funktion.
- Så få dem til at fungere! - Jeg forsøger.
Flyt dig, Jack!
- Jeg lader dig ikke gøre det. - Så dør Kim!
Ellers dør vi alle!
Åh, gud...
Nej! Åh, nej!
- Hvilken slags ulykke? - Indtrængen i artefaktkammeret.
Man tog en kerneprøve, og Kim Anderson døde.
- Har du prøven? - Ikke endnu.
Men Starks biologisk nedbrydelige mikrosender virkede fint.
Scannerne sporede den ikke, og nu ved vi, hvad det gælder.
Konsortiet bliver glade. Har du en plan for at skaffe prøven?
Jeg har altid en plan. Det er derfor, jeg er her.
Du er her. Fordi vi vil have det. Glem ikke. Hvem du arbejder for.
Hej.
- Har du det godt? - Ja.
- Tja... bedre end Henry. - Ja.
Jeg håber, at han kan...
...tilgive mig. - Det var en ulykke, du kunne intet gøre.
- Det siger jeg også til mig selv. - Svært at tro, men det bliver bedre.
Det skal du bare have tiltro til.
Allison...
- Der er... - Hvad?
- Ikke noget. - Kom. Du kan invitere mig på kaffe.
- Den er gratis. - I så fald inviterer jeg.
Ved du...
- Det her er helt klart en ting. - Vi har ingen ting.
Jo, måske.
Undertekster: IMS